Lad mig tale med dig.
Lad mig i det mindste tale med dig.
Hold nu op... stands! De kommer nu.
Kom nu, Jerzy... Kom. stands.
Frøken Loucachevsky. Hvad er det for en historie?
Det er ikke en løgn, men noget opdigtet -
- som aldrig er hele sandheden, og heller ikke dens modsætning -
- men altid er adskilt fra den virkelige omverden -
- gennem sandsynlighedens dybt overlagte tilnærmelser.
Hvad er det for en historie, hr. Bonnel?
Det er, fordi denne komposition er fyldt med huller og dårligt udnyttet plads.
Se ikke på opbygningen eller planerne.
Observér som Rembrandt menneskerne nøje og længe, på læberne og i øjnene.
Min Gud... Hvorfor forlod du mig?
Hvad er det for en historie, hr. Coutard?
Der er ingen. Alt er oplyst fra venstre til højre -
- oppefra og ned, fra for- til baggrund.
Det er ikke Nattevagten, men Dagvagten -
- oplyst af en sol, der står lavt på himlen.
Læg mærke til, at dér, hvor hun er-
- i et af lærredets mørke hjørner, for neden i baggrunden -
- mellem en mand i rødt og en sortklædt kaptajn -
- er det sære lys så meget mere aktivt, som kontrasten til resten er mere brat -
- og at uden den yderste Varsomhed -
- ville dette udbrud af tilfældigt lys have forstyrret hele billedet.
Det er en køn historie! Hvor er Jerzy?
Det går ikke.
Vi holder... Det ser vi på i morgen.
Hvad er der galt? Den er gal med dig.
- Hvor arbejder du ikke? - Det er lyset.
Det har varet i fire måneder. Du får en uge, og så holder jeg op.
Jeg holder også op... Nu. Jeg holder op.
Jeg er blevet fyret -
- men jeg slår igen. Jeg slår igen.
- Næppe. - Det slipper de ikke godt fra.
- Så bliver jeg også fyret. - Der er et møde i aften.
Det var mig, der sagde det først.
Det går faktisk heller ikke så godt for mig.
Man kan ikke redde sig selv ved at redde verden.
Jeg tror i hvert fald, det er forkert.
Jeg indser, at man skal opleve historier, før man opfinder dem.
Det er hårdt, at man skal registrere alt.
Jeg skal gå selv. De skal ikke få mig til det.
- Jeg skal mene, at jeg må gå. - Denne gang skal De komme.
- Det er tredje gang... - Jeg har brug for Dem.
- At De ikke holder Deres løfte. - Det er svært.
De gav mig Deres ord.
Det, man giver, har man givet.
At tage det tilbage er at stjæle.
Af og til skal man gå gennem andre.
Jeg... Jeg beder Dem om at komme.
Hvad er det, De skriver hele tiden?
Har De set det? Polen-Argentina: 2-2.
Jeg tænkte på Dem i søndags.
Jeg er ikke enig. Det kalder jeg ikke Solidaritet.
Jerzy, for fanden! Gå hen og se, hvad den idiot laver.
- Jerzy...! Fart på! - Ja.
- Hvad nu? - Han leder efter et knivstik.
- Hvad foregår der? - Aner det ikke.
- Hvad ser han i hende? - Åbn mine øjne. Jeg kan ikke se noget.
Dav. Går det godt med forretningen?
Man skal ikke gør nar af arbejderklassen.
Farvel.
Jeg forbyder dig at tale med mine ansatte. Hvad laver du her?
- Må jeg ikke tanke benzin? - Ikke hos Machin.
- Vil du sælge dem hotellet? - Det er mit.
Jeg skal nok få afrettet jer!
- Hvem? - Jeg ved, hvad jeg siger.
Jeg ved, at du ved, hvad du tænker. Det ser vi på i aften. Gør dig klar.
- De skal komme, hvis hun bliver ved. - Bare ring, så er vi på pletten.
- Tænk på mig, hvad Magali angår. - Ja, ja... Farvel.
- Hvad med min check? - Hvad for en check?
Fratini... Siger det Dem noget?
- 260? - 2.600!
Jeg ordner det. De får den i morgen.
Hvor skal du hen? vigtigere end fabrikken?
- End arbejdet? - Måske... Det måtte det gerne være.
Isabella, jeg kan ikke blive.
- Nu ikke også dig! Hvorfor ikke? - Du kunne bare være kommet til tiden.
Klokken er 17, og jeg er sent på den. Jeg har en vigtig aftale.
Med hvem? Vil du ikke sige det?
- Hvad ændrer det, at jeg siger det? - Det har du ret i.
Det nytter ikke at sige det. Man skal gøre det.
Er du vred på mig? Tilgiver du mig?
Farvel.
Hvordan skal jeg klare mig alene?
- Vil du have øl? - Ja, gerne.
- Ses vi til træning? - Nej, ikke i aften.
- Kommer Jerzy? - Nej, han kan ikke komme.
Goddag. Det er sødt af jer at komme. Tag plads.
Skynd dig nu, bedstefar. Du skal i seng nu.
Vær nu sød. Spis din suppe op.
Sengetid, besse. Han går ikke op, før han har sagt sin sætning.
Kom nu! Sig din sætning.
Kom nu ikke for godt i gang!
- Siger du ikke din sætning, besse? - Principielt har de fattige ret.
- Aflevér den her til Jean. - Hvad er det?
Det er Proletarernes nat.
Kommunen og det militære spørgsmål.
Ordene, der rystede verden.
- Gud tilgiver dig. - Vi gør ret i at gøre oprør.
- Fattigdom, folkenes Nydam. - Du går mig på nerverne.
- Goddag, mafia. - I gør intet for at forandre jer.
Smerten fra kæderne, som ligets vægt trykkede ind i hendes håndled" -
- "bed hun sig selv i læberne for ikke at skrige og så sin elskedes blod løbe."
- Det skal vedrøre alle. - Det kan jeg bedre lide.
- Hvorfor blev Magali ikke? - Hun gik efter sin arbejdstilladelse.
Hun er også taget hen for at lave film.
- De laver ikke film. - Hvad er forskellen?
- Hun går ud med polakken. - Hvad er titlen?
- Passion. - Jeg har det her med.
Jeg skal lave 2.000 enheder hver dag -
- selvom vi er timebetalt, og stillingen er meget anstrengende.
Jeg er bøjet forever, og stolen står langt tilbage.
Efter ni timer i den stilling er jeg virkelig udmattet om aftenen.
- Hvad med dig? - Jeg er på timeløn.
Jeg får en bonus, hvis jeg laver det ønskede antal enheder om dagen.
Jeg er imod bonussen, fordi arbejdet kræver omhyggelighed.
Det tager tid at udføre godt arbejde. Man skal ikke bare kigge og lægge det.
- Det går ikke. - Jeg tror, vi skal lave en...
Og hvis han ringer til politiet?
Vi skal lave en erklæring.
Noget, der er går ud over sig selv.
Jeg er ikke en myndighed. Hvad skal jeg erklære?
Du kan erklære krig.
Vi må finde ud af, hvad vi skal skrive.
Finde ud af.
- Ligesom en kærlighedserklæring? - Ja.
I svigter mig jo alligevel, hvis jeg for alvor laver ballade.
Hvad mødes vi så for?
- Hvad er problemet? - Cyklerne.
- Varmen - Kødet.
- Du har et arbejde. - Lokumspapiret.
- Det har jeg ikke. - Vi skal ikke overdrive.
Vi skal ikke kræve alt på en gang.
Hvad gør du, hvis han tilkalder politiet?
- Mig? - Ja, dig.
- Hvad vil du have, vi skal gøre? - Jeg vil ikke noget.
- Men hvad vil du? - Vil du også have os fyret?
Ikke mig... Dig. Jeg ved, hvad jeg vil.
Hvad med dig? Jer alle sammen?
Vi skal ikke skændes. Lad os skrive en tekst og underskrive den.
Vi må finde ud af, hvad vi skal skrive. Finde ud af...
Hvis han giver mig en godtgørelse på 20.000 francs -
-tjener han det ind på jeres lønninger.
Hvad skal jeg skrive?
Skriv datoen, og at vi har holdt møde, og så vores beslutning.
François, du kan kysse hende senere.
Lad os skrive det. Man skal arbejde på at elske eller elske at arbejde.
Isabella, stil lampen nærmere.
Stands! Det er overstået.
- Hvad sker der nu? - Ingenting. Det går ikke med lyset.
Det er Europas nyeste studie til 200.000 francs om dagen.
Det går ikke. Det går ingen steder hen og kommer ingen steder fra.
Vi slutter. Jeg prøver igen i morgen.
Man skulle tro, det glæder Dem.
- De må selv sige det til hr. Lazlo. - For en gangs skyld er han her ikke.
Jeg er ingenting, kære Sophie. Ingenting.
Jeg observerer, forandrer, overfører, høvler det overskydende af, ikke andet.
Der er regler og love, der skal overholdes.
Der er ingen love i film, kære Sophie. Det er derfor, folk stadig elsker det.
Nej, man skal følge en historie. Det er loven. Hr. Lazlo har ret.
- Er der love i film, hr. Coutard? - Nej, der er ingen love.
Sluk det hele. Vi er færdige.
Der er to: Magelighedsprincippet, der opvejes af loven om maksimal irritation.
Frøken Loucachevsky.
- Patrick! - Frøken!
Er der noget galt?
Vil De ikke køre med? Jeg kan køre Dem hjem.
Pas på min japaner!
Hvad laver Magali her? Jeg skal varme hendes ører.
Sikke et held, du ikke bare kan sende mig væk.
- Hvad? - Hotellet tilhører mig.
Michel... jeg ville så gerne have elsket dig lidenskabeligt.
Hvordan gør han? Han kommer med en ny hver gang.
Det må jeg spørge ham om en dag.
Jeg administrerer flere penge end ham.
De får én til at føle sig mindreværdig.
- Er folk sådan i filmverdenen? - Nej, ikke alle.
Ikke alle... Nej, det ved jeg.
Og med det, der er sket i Polen, synes du vel, han er endnu smukkere.
Michel, du har aldrig vidst noget.
Men jeg vil gerne have, du betaler den pige.
Isabella, eller hvad hun nu hedder. Hun har rendt rundt her i dagevis.
Hun taler med de andre piger. Med Marianne og Sarah.
Jeg betaler hende, når det passer mig.
Hun har lavet rod i det hele.
Hvis forretningen går dårligt, er det din skyld... kære Michel.
- Vil du virkelig sælge hotellet? - Jeg tøver.
Barbara! Du glemmer det vigtigste.
- Hvad laver De, Sarah? - Jeg træner.
Skynd Dem!
- Hvor er roserne? - De er der.
Jeg så dem ikke.
Sig din sætning. Sig din sætning!
- Hvad handler det med Machin om? - Der skal historier til.
- Vi aftalte at prøve en sidste gang. - Ja, tre måneder.
- Det er den 21. Det er ikke slut endnu. - Sig din sætning!
Ja, den 21... Nej, det er den 22.
- Det er ham. - Goddag.
- Hvad sker der? - Hun vil ikke komme mere.
Hvorfor ikke? Vi er da søde ved dig.
- Du skrev under på det. - Jeg vil ikke.
- Jeg vil ikke mere. - Det er fint med 1.000 francs.
- Pengene er min afdeling. - Jeg har den Kassette, jeg talte om.
- Lad mig tale med hende. - Tak, men vi ses lige om lidt.
- Har han behandlet Dem dårligt? - Jeg har været meget rar.
- Det passer. - Hvad er der så galt?
- Det er jer alle. - Hvad taler hun om?
Jer alle! I er upålidelige. Om det er jeres eller hans fabrik går ud på et.
Jeg fatter ingenting. Gør du, Sophie? Hvad vil hun?
- Det skal være roligt og behageligt. - Behageligt arbejde findes ikke.
Kærligheden er én sag, men husk arbejdet. Forstår du det?
- Piger som hende hænger på træerne. - Jeg kommer!
- Det, jeg sagde om arbejdet, passer. - Jeg henter en afløser på fabrikken.
- Hvad er der så specielt ved den pige? - Underskriver De så den check?
Vi to må tale sammen.
De må jo fortælle mig det en dag.
- Har De den check, eller hvad? - Frøken Loucachevsky!
Gør De nar eller...?
- Jerzy! - Checken er klar.
Hr. Devoselle skal underskrive den.
- De er direktør. Underskriv den selv. - Han kommer tilbage på fredag.
- Jeg har kone og børn og ansatte. - Undskyld, men jeg har travlt.
- Jeg er ligeglad. Hvor er checken? - Kom hen til fabrikken en af dagene.
- Jeg tager derhen nu. Hvornår? - Så er det nok. Færdig!
En datter og faderen. Datteren:
"Fan hvorfor har ting omrids?" spørgsmålstegn.
Faderen: "Har de det? Det er jeg ikke sikker på. Hvilke ting taler du om?"
- Blev du bange? - Jeg troede ikke, du kom tilbage.
- Jeg håbede det. - Jeg kan kun én ting: Komme tilbage.
Jeg tog toget. Lazlo er rasende, men skidt med det.
Jeg finder ud af det. Filmen bliver lavet. Med rigtigt lys.
Det har varet i tre måneder. Arbejdet skal gøres. Nu.
- Det er svært. - Det keder mig at klæde mig af.
Folk, der keder sig, siger, at det er arbejdet, der keder dem.
Ja, ja...
- Forstår du ikke lidt? - Lidt. Jeg har ikke haft tysk længe.
Det arbejde, du beder mig om, er for tæt på kærlighed.
Det er muligt.
Muligt eller sandsynligt?
- Hvad dag er det i dag? - Den 21.
- Nej, den 22. - Hvorfor spurgte du mig så?
Hvorfor skal der altid være en historie?
Hvad sker der her? Tilbage til arbejdet!
- I har intet at gøre her. - De kommer ikke ind.
For fanden!
Jeg fik Dem, hvad?
Denne vej. Følg med mig.
Hvorfor kommer De her?
- Vi skal finde en Statist. - Igen?
Jeg vil gerne tale med Dem en dag.
Et billede er ikke stærkt, fordi det er brutalt eller fantastisk -
- men fordi idéernes solidaritet er fjern og retfærdig.
- Nej, De kommer ikke ind. - Betal, eller giv mig mit arbejde.
- Har De fundet Deres udkårne? - Ja, ja... Hende der.
- Patrick, jeg venter på dig. - Det går ikke. Det er min niece.
Jeg lovede moren at passe på hende. Hun er døvstum.
- Vi kan tale sammen nu. - Jeg har en anden.
- Var det Deres kæreste? - Ikke mere... måske.
Må jeg ikke komme hen og se, hvordan det foregår?
Spørg Jerzy. De kender ham jo. Han har fortalt os om Dem.
- Jeg stiller Dem et spørgsmål. - Det er i orden.
Nogle gange ser jeg film i biografen. Eller i fjernsynet.
Og... Og man ser aldrig folks arbejde.
- Ved de hvorfor? - Det er forbudt at filme på fabrikker.
- Så havde jeg ret. - I hvad?
Jeg tænker, at inderst inde...
så er arbejdet... det samme som nydelse.
Det er de samme bevægelser som kærlighedens.
Ikke nødvendigvis i samme hastighed...
men de samme bevægelser.
- Frøken Loucachevsky? - Jeg skal ringe.
- Kom tilbage. - øjeblik.
- Frøken Loucachevsky? - øjeblik.
Kom nu, frøken Loucachevsky.
Det er på grund af den kvinde.
- Hvilken kvinde? Der er så mange. - Hoteldirektøren, De ved nok.
Jeg er ligeglad. Find ham. Jeg beroliger italienerne i mellemtiden.
Se... Du skal kigge på det. Vær ikke bange.
Se nu på det. Det er det arbejde, vi har lavet.
Se.
Ja?
Jeg arbejder... Jeg arbejder!
Ja.
Hvad er forskellen?
Elske at arbejde, arbejde på at elske... Vis mig forskellen.
Ved du ikke...
- Synes du, det er godt? - Ja, det er ikke værst.
Ja.
Sig til Patrick, han skal komme og hente mig her.
Godt. Vi ses om lidt.
Lazio, hvad har De brugt mine penge til?
Det skal jeg vise Dem. 1.000, 2.500 -
- 1.000, 3.200, 15 millioner...
3.000, 5000...
15.. 20... 35.. 25 Hans bukser: 150.
300 millioner. 15 centimer.
1.200, 300.000...
- Hvor er den fandens polak? - Han arbejder, han arbejder...
- Ring til ham. - Hør nu!
Jeg tæller til Otto millioner, ikke en franc mere.
Se selv... Det er ikke svært.
Det svære med dig er at tale, som du vil have det.
Selv om jeg taler polsk, forstår jeg ikke din måde at tale på.
Adjektiverne, verberne... Hvor skal de være, hvor vil du have dem?
- Benyt dig af det. - Hvad?
Ja, af at sætningen ikke er skabt, så du kan begynde at tale og leve.
Jeg forstår ikke.
Hvorfor dræbte de hvide indianerne?
Fordi de ikke sagde: "Jeg forstår ikke." De sagde: "Mig ikke forstå."
- Og hvad så? - Så dræbte de hvide dem.
Ikke, fordi de ikke forstod, men fordi de sagde sætningen forkert.
Jeg forstår... Jeg forstår dig alligevel ikke særlig godt.
Måske er det ikke nyttigt at antage.
Det er nok at tage.
Tag mig...
... i dine arme.
"Medbrødre, mennesker, som endnu har Det Iiv, vi spildte, spot ej vore veer"
"For ynkes I ved at den nød, vi bar Vil Gud forbarmes over jer desmer"
"Her hænger vi fem seks, som I det ser:"
"Men kødet, vi har altfor gavmildt næret"
- Hvad fanden laver de alle her? - De venter på ordrer. Vi har øvet alt.
- Vi ved ikke, hvad vi skal. - Der er ingen grund til at øve.
Det går alligevel ikke med lyset.
- De er betalt indtil januar. - Det er ikke kun pengene.
Historierne skal leves, inden man finder på dem.
Tror I, jeres sjofle historier kommer af sig selv?
Vi har tre kvarter. Det er svært. Jeg prøver at finde noget.
Bed lysfolkene gøre baggrunden klar.
- Så kører vi, drenge. - Hvor kører vi hen, far?
- Skyldes det det, der sker i Polen? - Ja og nej.
Tager De hjem? De har Deres familie. De har en lille dreng, sagde Patrick.
- Jeg tager hjem, hvis jeg vil. - Alle er kede af det, der sker.
Vi tænker meget på det i Frankrig. - Et folk tænker aldrig på et andet.
- Hvem er det? - Det er den nye bogholder.
- Hvor er Lazio? - På baren sammen med italienerne.
Ved De, hvor meget vi var oppe på den 20. december? To milliarder.
Ja, han er her. Han kommer.
- Her er kjolen, vi fik lavet i Rom. - Den er meget flot.
Jeg har et forslag til Delacroix'en.
- Hvor kommer det fra? - England.
Patrick? Hun er fin som Jomfruen.
- Danielle? - Den nye!
- Sophie... Hvem er hun? - Det er hende, der afløser Magali.
- Hun er for køn til Delacroix'en. - Vil De gå ned i vandet, frøken?
Frøken! Gå ned i vandet.
Hun er døvstum. Det er direktørens datter.
Jeg er ligeglad. Hun skal i vandet og lave stjernen. Vis hende det.
- Jeg forstår ikke. - Stjernen? Det er sådan her.
François, vil De sætte den musik på, som jeg gav Dem?
Jeg er dødtræt af at lede en produktion, som ikke producerer noget.
Dødtræt.
Tak, François.
- Hvad kigger du på? - Det universelle sår.
Frøken, jeg skal have sendt en telex.
Til Gaumont i Brasilien: Vi og vore venner i Parafrance -
- nægter at sælge vores film Pass/on for 40.000 dollars -
- der udbetales et år efter premieren. Deres vilkår er uacceptable.
Det er uhørt. Hvilken premiere?
Venlig hilsen og så videre...
Det er svært at se noget, før man taler om det.
Ved du, hvor meget vi er nået op på siden i lørdags?
Italienerne er vores sidste chance. Ellers må vi til USA.
Nej, ikke USA.
- Baggrunden er klar. - Tak.
Jeg vender aldrig tilbage til øst, kammerat.
Forklar mig så den lyshistorie.
- Kan vi få slukket for baggrunden? - Også byen?
Manu, kan vi sat de to himmelstykker sammen?
Sluk det hele.
Stands!
Man må jo se tingene, inden man kan tale om dem. Hvad så, kammerat?
Jeg ser dag og nat.
Ligesom de to kvinder. Hanna og Isabella. En åben og en lukket.
Hvorfor irriterer det dig, jeg ser dem? Jeg vakler... Jeg søger.
- Alle søger, og alle vakler. - Netop. Jeg er ligesom alle andre.
Vi laver en almindelig film, og vi leder efter kernen.
Vi sætter himmel og jord i bevægelse.
- Må jeg køre statisten til fabrikken? - Jeg skal også derhen og se Isabella.
Jeg skal give Dem det her.
Det er mine penge, ikke Deres.
Hvad ser De i hende? Hun har noget, de andre ikke har.
Hvorfor stammer hun? Hun er jo helbredt.
Fabrikken og arbejdet er ikke noget, man taler om uden videre.
- Nu har jeg fået nok af Dem - Jerzy, hold nu op!
Hvorfor vil De tilbage til fabrikken? Bliv sammen med os. De er dum.
De er dum. Bliv sammen med os.
Mine penge!
- Tag hende med. - Ikke mere ballade.
Jo, masser af ballade. Hvis jeg ikke må arbejde, skal han betale mig.
- Lad mig arbejde! - Fjernt fra ballet. Så er det nok.
Hjælp mig dog, for fanden! Kom dog i gang!
- Det var det, jeg sagde! - Ikke mere pjat. Tilbage til arbejdet.
Det har du rigtig godt af. Du er så bedrevidende.
- Også dig? - Ja, også mig.
Kom.
Nej, i morgen. Ikke nu. Gå nu, fjernt fra ballet. Væk!
Undskyld... I morgen.
- Senere, Sophie. - Jerzy, du skal møde...
- Det er hende, der skal spille... - Nej, det er Hanna.
Lad mig komme forbi. Nej, det er ikke Dem.
Gå væk!
- Pas lige på. - Nej, jeg passer ikke på.
Der er ingen egentlige skygger. Der er kun afspejlinger.
Det er Delacroix, der har sagt alt det.
Han begyndte med at male krigere, og siden helgener.
Så gik han videre til elskende og tigre, og sidst i livet malede han blomster.
- Hvad vil du? - Jeg ville elske dig lidenskabeligt.
- Jean-François, tænd for 104 og 105. - Ja.
"Det der sænker sig i lyset, er genklangen af det, natten drukner."
"Det, natten drukner, trækker det, der sænker sig i lyset, ud i det usynlige."
Tilbage til arbejdet, frøken!
Indtag jeres pladser!
- Alle indtager deres pladser! - Hvorfor vil du ikke arbejde?
Arbejd!
Jeg elsker dig også.
Fart på!
Kom ind.
- Goddag. - Goddag.
Nej, ikke dér. På stolen.
- Det har jeg ikke bestilt. - Hvad vil De så have?
- En hval. - En hval?
Er det den musik, De forærede min søster?
- Hvad vil De have til hvalen? - Tomater.
Nej, ikke dér, sagde jeg.
- Hvad laver De? - Tager imod bestillingen.
- Sådan. - Tak.
Der er de.
Hallo... Ja, det er mig. Må jeg tale med Louis?
Hallo, Louis? Hvilke nyheder?
Det blæser jeg på.
Det giver jeg pokker i.
Det skider jeg på. Vi tales ved i næste uge.
Fox har også sagt nej.
De vil have en historie.
- Hører du efter? - Ja, jeg lytter.
Se... Hun ville passe virkelig godt til Rubens.
Dér er der historier og lys.
Det er ikke min skyld. Glem hende. Vi skal i gang. Jeg henter dem ind.
Hvad laver du? Glem hende!
Jeg gør, som du siger. Jeg glemmer hende...
Jeg begynder aftale med mig selv.
Så jeg kan også sige, at jeg af og til kan lide det, jeg ikke kan lide.
kan også sige, at jeg af og til kan lide det, jeg ikke kan lide.
- Jeg skal have en historie! - Hvad med hende? Har hun en historie?
- De skal tale med mig. - Han spørger, om hun har en historie.
En historie...? En historie om hvad? En historie om hvem?
- Hendes egen? En, der kan fortælles? - Hvad er forskellen?
Åh, jeg glemmer dig...
- Men du må ikke glemme mig. - Jeg rejser inde /' mig selv.
Glem mig ikke.
Jeg glemmer dig.
Det er for fabrikken! Og for kærligheden! Og for pengene!
Og det er for minderne.
- Hr. Bonnel! - Frøken Loucachevsky!
Jean-François!
Slip!
Du kan rende mig i røven! Mær!
- Hvem blev opsagt? Dem eller dem? - Det ved vi ikke endnu.
Jeg ringer til Tom i Los Angeles. Han kender bossen i Metro.
- Vi må virkelig tale sammen en dag. - Det er allerede anden gang.
- Checkene og overførslerne er klar. - Ikke nu.
Nå, hr. Gulla, er det blevet betalt?
Jeg har en god nyhed. Checken gik igennem i går. Jeg så den.
- Passer det? - Ja, i går.
- Lad mig lige få Deres adresse. - De kender den.
- Det er rue de la Servette 25. - Er det Deres adresse?
Bare vi ikke har taget fejl. Vi tjekker det. Vent på mit kontor.
Ti sekunder maksimum.
- Hvem er det? - Hun var i den anden Delacroix.
- Er det tirsdag? - Det ved vi ikke.
Jeg har ikke lyst. Vi lever alligevel i en blodløs tid.
- Og hun kan garanteret ikke sin tekst. - Det passer ikke. Sig den.
"Situationen på den skæbnesvangre..."
"Situationen på den skæbnesvangre tid og det ubønhørlige sted" -
- "havde som følge og højdepunkt Enjolras' yderste melankoli."
Hr. Gulla, De skal møde min kone.
"Enjolras havde revolutionens fylde i sig."
"Han var dog ufuldstændig, som det absolutte nu kan være det."
"Hvad de umiddelbare midler angår med en voldsom situation..."
Er der lidt suppe?
- Kan De lide musikken? - Ja, jeg hører den hele tiden.
- Så er alt godt, kammerat? - Nej, ikke kammerat.
Hvad så? Hvad?
De vil altid være min prins.
Det må De forklare mig, prinsesse.
Glem ikke suppen.
Jeg hørte Dem tale med Deres ven lige før.
Han sagde, vi levede i en blodløs tid. Jeg er uenig.
Uenig.
Hvad laver De?
Hvis jeg begik selvmord for Deres skyld, ville der så ikke være blod?
- Prøv. - Det kan De selv gøre!
Min check!
Min check, hr. Gulla! Min check!
- Vil du have noget at drikke? - En appelsinvand.
- Hr. Gulla! Min check! - Hvad er en katastrofe?
- Den første strofe i et kærlighedsdigt. - Udmærket.
- Min check... Min check... - Hvorfor er alle bange for amerikanere?
Er suppen på Vej?
- Er det rigtigt, at De rejser? - Måske.
- Er der smukt i Polen? - Der er smukt overalt.
- Hvad hedder Deres film? - Den, vi laver her på egnen?
- Ja, Deres arbejde. - Pass/on.
- Hvad er historien? - Nej, ikke også Dem!
Nu har jeg Dem. Bare vent!
- Er det alvorligt? - Nej, kniven gled. Det tager en uge.
- Kom nu... Spis noget. - Det er fint, tro mig.
- Hvorfor forlod De mig? - Ikke nu igen, Isabella.
Jeg tager hjem. Nu ved jeg endelig, det er hjem... Det er Deres fortjeneste.
Min... min fortjeneste?
Tjeneste... Første gang, vi mødtes, skulle vitale om politik -
- men vi har kun talt om tjenester.
Er det, fordi... Er det på grund af det, der skeri Polen?
Nej. Det falder bare samtidig.
- I radioen sagde de, der var dødsfald. - Jeg ved det.
Og Jeg... Jeg ved stadig ikke .
- Om De har en kone.
Hvad vil De gøre med de penge?
Det ved jeg ikke. De kan få Dem til... til filmen.
Har De brug for dem?
Det vil være billigere at købe hr. Gullas fabrik.
Det burde De gøre.
Er det rigtigt, at De... at De sagde til hans kone -
- at... at De gerne ville rejse hjem sammen med hende -
- men at det ikke gik, fordi hun ville blive her sammen med Dem?
Det gik heller ikke med mig, fordi jeg ville rejse med Dem hjem -
- mens De ville blive her sammen med mig hos mig.
Det er rigtigt.
- Sig det igen. - Hvad?
At det er... At det er rigtigt.
Det er rigtigt. Det har jeg sagt til Hanna.
Hanna.
Det er første gang...
at De siger sandheden.
Jerzy!
Og... uden omsvøb.
Hvad er der?
Hun siger, det altid er sidste gang, og De siger, det er første gang.
Det er rigtigt.
Skal jeg sige, han skal komme ind? - Nej.
- Er det ikke Deres ven? - Jo. Min eneste blandt mennesker.
Jerzy!
Det er vigtigt.
Jeg går...
Jeg går op.
- De sagde ja på Metro. Se Toms telex. - Så er Californien hjemme?
- Hvornår rejser du? - Nu... I aften.
En returbillet til dig og en enkelt til mig... Ganske enkelt.
Vent, til du ser lyset derovre.
Sternbergs lys, ikke?
- Og Boris Kaufmans. - Nej.
- Jerzy. - Nej.
Nej, De skal ikke tage den på igen.
Er han så taget til... til USA?
- Jeg åbner. - Nej, ikke Dem.
- Er her nogen? - Mig.
Godaften, Isabella. Undskyld forstyrrelsen.
Jeg kommer med hans jakke. Jeg har repareret den.
Er han her?
Der er besøg...
Jerzy!
- Hvem er det? - Det er mig... Hanna.
Jeg kommer med din jakke. Jeg har repareret den.
Kan vi ses? I fem minutter. Må jeg blive her i fem minutter?
Jeg optager ikke megen plads.
Vi sagde, det var muligt en sidste gang.
Muligt, ja.
Sandsynligt, nej.
Det er ikke min skyld.
Godaften.
Farvel.
Farvel!
Farvel.
Jeg bestemmer selv, hvor jeg går hen.
Deres kone er her ikke.
- Har De fået tilsendt pengene? - Ja... tak.
Hvorfor starter De ikke en virksomhed?
- Hvilken? - Det ved jeg ikke.
Kiks, maskiner... De har egentlig mere energi end jeg.
Når det kommer til stykket.
,Jeg giver op.
De tager til Polen...
Kender De forskellen på en direktør og en arbejder?
Jeg vil ikke vide det mere.
Held og lykke.
Hvorfor sagde De nej til, at jeg...
at jeg kom og så Dem arbejde?
Det var dér, De forlod mig, som jeg sagde.
Arbejde... De elsker at arbejde.
Ja...
Jeg kommer til at savne fabrikken.
Og når De siger, De elsker at arbejde -
- Kommer "elske" så af "elskov'“?
Nej, det kommer ikke af Det kommer til
Så lad os komme afsted, Isabella.
Er De stadig jomfru?
Ja, måske.
Agnus De i
Qui tollis
Peccata. . . mundi
Dona
Eis requiem
Agnus De i
Qui tollis peccata mundi!
Dona eis requiem sempitemam...
Bagfra nu?
Ja...
Bag...
Bagfra.
Det må ikke...
Det må ikke... efterlade nogen spor.
Stands.
Det går ikke.
Det kan ikke gå, for det er ikke den rigtige passage.
Vi må lede videre. Finde åbningen.
Hallo!
Hvad laver du, Barbara?
Goddag.
Har De set Jerzy?
Han kom og sagde farvel.
- Men hvor er han? - Han er nok stadig derhenne.
Tak.
- Hvad laver De her? - Det ved vi ikke.
- De har efterladt os. Kom så! - Uden at sige noget?
- De er taget til Hollywood. - De er taget til USA.
Goddag.
Hvor er Jerzy?
Jeg leder efter en endegyldig sætning, men jeg kan ikke finde en.
- Hvad laver De her, Manuelle? - Jeg rejser.
- Og Deres søster? - De ansætter folk hos Peugeot.
- Jeg kan køre Dem til stationen. - Nej tak, jeg kan ikke lide biler.
- Farvel, frue. - Farvel.
- Hvad laver du her, Isabella? - Det samme som alle de andre.
- Jeg tager hjem. - Men det er ikke hjemme mere, Isabelle.
Kør med mig.
- Hvor skal De hen? - Til Polen, selvfølgelig.
Hold nu op, Isabella. Den historie er ude.
Den var allerede ude, da den begyndte.
- Vil du med til Polen? - Nej, jeg kan ikke lide biler.
Hvad laver De her, prinsesse?
Det samme som alle de andre. Tager hjem. Og De?
De tager vist til Polen. Jeg må holde øje med de kællinger.
- Er det direktørens bil? - Ja, jeg kunne ikke finde andre.
- Vil De med? - Jeg kan ikke lide biler.
Det er ikke en bil. Det er et flyvende tæppe. Kom med.